Технології та алгоритми юридичної діяльності - Манько, Денис (My University, 2020)
Дисертацію присвячено загальнотеоретичному дослідженню технологій та алгоритмів юридичної діяльності. Охарактеризовано поняття юридичного алгоритму, встановлено його ознаки та характерні особливості, розкрито структуру, яка складається з таких елементів, як персоніфікація, модель поведінки і змістовний зв’язок між персоніфікаційною та біхевіористичною складовими. Проведено класифікацію юридичних алгоритмів. Встановлено співвідношення між юридичним алгоритмом і суміжними поняттями, насамперед алгоритмами права та технологічними алгоритмами у праві. В аспекті дослідження природи формалізації права проаналізовано поняття правового акту та соціально значущого припису у праві, розкрито характер зв’язку між ними та юридичними алгоритмами. Окрему увагу приділено питанням формування юридичної композиції правових актів і розміщення юридичних алгоритмів у їх текстах. Удосконалено поняття «юридична технологія», яку слід визначати як сукупність науково-обґрунтованої інформації (правил, способів, методів, концепцій та ін.) щодо використання юридичного інструментарію при створенні правових актів і здійсненні юридичної діяльності. Обґрунтовано модель вирішення методологічного конфлікту термінів «юридична техніка» – «юридична технологія», згідно з якою юридичну техніку слід розглядати як матеріальну, а юридичну технологію – як інтелектуальну складову юридичної креативістики. Проведено класифікацію юридичних технологій і запропоновано класифікувати їх на дві великі групи: юридичні технології формалізації права та юридичні технології окремих видів юридичної діяльності. Своєю чергою, юридичні технології формалізації права класифікуються на позитивні – метою яких є створення якісного правового акту, та негативні – метою яких є пошук помилок у правових актах. Обґрунтовано та наведено пропозиції щодо формування нового наукового напряму в сучасній юридичній науці – юридичної креативістики, предметом якої є загальні закономірності сучасного правового мислення, порядок використання певних правил, способів і методології мистецтва створення, втілення у життя та обслуговування правових актів під час здійснення правової діяльності компетентними суб’єктами права. Юридична креативістика орієнтована на дослідження: щодо закономірностей створення, втілення у життя та розуміння правових актів; системи категоріально-методологічного апарату (юридична техніка, юридична технологія, алгоритм права, юридичний алгоритм, юридична композиція правового акту та ін.); сутності й призначення креативного правового мислення; обґрунтування пропозицій щодо використання та вдосконалення окремих понять і положень у правовій сфері, зокрема юридичної аргументації; характеру та порядку здійснення правової діяльності.

Диссертация посвящена общетеоретическому исследованию технологий и алгоритмов юридической деятельности. Охарактеризовано понятие юридического алгоритма, установлены его признаки и характерные особенности, раскрыта структура, состоящая из таких элементов, как персонификация, модель поведения и содержательная связь между персонификационной и бихевиористической cоставляющими. Проведена классификация юридических алгоритмов. Установлено соотношение между юридическим алгоритмом и смежными понятиями, прежде всего алгоритмами права и технологическими алгоритмами в праве. Установлено, что юридический алгоритм является исходным началом, основой конструирования процедурно-процессуального механизма права и алгоритмов соблюдения юридически значимого бездействия, которые осуществляются при соблюдении норм права. Соответственно, юридический алгоритм является формой выражения легальной активности субъектов права. Данная правовая категория позволяет адекватно отразить природу динамики воплощения в жизнь правовых актов и приблизиться к выявлению особенностей юридической деятельности. В процессе рассмотрения роли и места алгоритмов и технологий в юридической деятельности обосновано, что юридическую деятельность следует понимать, как разновидность правовой деятельности, осуществляемой индивидуальными и коллективным субъектами права с целью получения правового результата, удовлетворения законных потребностей и интересов субъектов, в соответствии с требованиями законодательства. Юридическая деятельность классифицируется на практическую, научную и образовательную. В процессе исследования характерных признаков юридической деятельности было предложено дополнительно выделять и такие признаки: соответствие юридическим технологиям; процедурно- процессуальная форма осуществления юридической деятельности; публичный и частный уровни осуществления юридической деятельности; специализированное материально-техническое обеспечение осуществления юридической деятельности. В аспекте исследования природы формализации права проанализированы понятия правового акта и социально значимого предписания в праве, на основе полученных данных раскрыт характер взаимосвязи между ними и юридическими алгоритмами. Особое внимание уделено вопросам формирования юридической композиции правовых актов и размещения юридических алгоритмов в их текстах. Правовой акт является внешним выражением процесса и результата рассмотрения юридического дела, а его юридическая композиция и юридические технологии, которые были использованы при создании, являются составными компонентами формализации. Содержательно-формальный характер юридической композиции отражает желаемую форму правового акта, в свою очередь юридические технологии определяют правила, методы и приемы, которые следует использовать при его создании. От качества указанных положений зависит будущая эффективность правового акта, а соответственно – его влияние на процессы правового регулирования общественных отношений. Усовершенствовано понятие «юридическая технология», которую следует определять, как совокупность научно-обоснованной информации (правил, способов, методов, концепций и др.) по использованию юридического инструментария при создании правовых актов и осуществлении юридической деятельности. Обоснована модель решения методологического конфликта терминов «юридическая техника» – «юридическая технология», согласно которой юридическую технику следует рассматривать как материальную, а юридическую технологию – как интеллектуальную составляющую юридической креативистики. Проведена классификация юридических технологий и предложено классифицировать их на две большие группы: юридические технологии формализации права и юридические технологии отдельных видов юридической деятельности. В свою очередь, юридические технологии формализации права классифицируются на положительные – целью которых является создание качественного правового акта, и отрицательные – целью которых является поиск ошибок в правовых актах. Обоснованы и приведены предложения по формированию нового научного направления в современной юридической науке – юридической креативистики, предметом которой являются общие закономерности современного правового мышления, порядок использования определенных правил, способов и етодологии искусства создания, воплощение в жизнь и обслуживание правовых актов при осуществлении правовой деятельности компетентными субъектами права. Юридическая креативистика ориентирована на исследование: закономерностей создания, воплощения в жизнь и понимания правовых актов; системы категориально-методологического аппарата (юридическая техника, юридическая технология, алгоритм права, юридический алгоритм, юридическая композиция правового акта и др.); сущности и назначения креативного правового мышления; обоснования предложений по использованию и совершенствованию отдельных понятий и положений в правовой сфере, в частности, юридической аргументации; характера и порядка осуществления правовой деятельности.

The dissertation is devoted to general theoretical research of technologies and algorithms of legal activity. The concept of legal algorithm is characterized, its features and characteristic features are established, the structure consisting of such elements as: personification, model of behavior and semantic connection between personification and behavioral components is revealed. The classification of legal algorithms is carried out. The relationship between the legal algorithm and related concepts is established, first of all: algorithms of law and technological algorithms in law. In terms of studying the nature of the formalization of law, the concept of a legal act, a socially significant prescription in law was analyzed and the nature of the relationship between them and legal algorithms was revealed. Particular attention was paid to the formation of the legal composition of legal acts and the placement of legal algorithms in their texts. The concept of «legal technology» has been improved, which should be defined as a set of scientifically based information (rules, methods, techniques, concepts, etc.) on the use of legal tools in the creation of legal acts and legal activities. The model of resolving the methodological conflict of the terms «legal technique» – «legal technology» is substantiated, according to which legal technique should be considered as material, and legal technology – as an intellectual component of legal creativity. The classification of legal technologies is carried out and it is offered to classify them into two big groups: legal technologies of legalization of the right and legal technologies of separate kinds of legal activity. In turn, legal technologies of formalization of law are classified into: positive – the purpose of which is to create a quality legal act; negative – the purpose of which is to find errors in legal acts. Proposals for the formation of a new scientific direction in modern legal science – legal study of law creation, the subject of which are the general laws of modern legal thinking and the use of certain rules, methods and methodologies of the art of creating, implementing and servicing legal acts in the implementation of legal activities by competent subjects of law. Legal study of law creation is focused on research on: patterns of creation, implementation and understanding of legal acts; systems of categoricalmethodological apparatus (legal technique, legal technology, algorithm of law, legal algorithm, legal composition of legal act, etc.); essence and purpose of creative legal thinking; substantiation of proposals for the use and improvement of certain concepts and provisions in the legal field, in particular legal reasoning; the nature and procedure for carrying out legal activities.
дис. ... д.ю.н. : 12.00.01
Манько Д. Г. Технології та алгоритми юридичної діяльності : дис. ... д-ра. юрид. наук : 12.00.01 / Манько Денис Григорович. - Одеса. - 2020. - 460 с.
Keywords: алгоритм права; дія права; жорстке право; м’яке право; правова процедура; правовий акт; правокреатор; правотворення; процедурно- процесуальний механізм права; сучасне право; технологічні алгоритми у праві; формалізація права; юридична діяльність; юридична композиція; юридична креативістика; юридична техніка; юридичний алгоритм; юридичний інструментарій; юридичний процес; юридичні технології