Особливості проведення допиту під час розслідування кримінальних правопорушень, пов’язаних із рейдерським захопленням - Федорчук, М. А.; Fedorchuk, M. A. (Одеса : Гельветика, 2020)
У статті піднімається питання використання засобів невербальної комунікації до підозрюваних осіб, які дають можливість слідчому у тій чи іншій невербально-комунікативній слідчій ситуації під час допиту підозрюваної особи оперативно обрати найбільш розумний, правильний напрям його процесуальної і тактичної діяльності. Також невербально-комунікативна ситуація в широкому її розумінні дає змогу слідчому оперативно вирішувати тактико-діагностичні і частково процесуально-діалектичні завдання. Охарактеризовано таку першочергову слідчу розшукову дію, як допит, яка під собою розуміє інформаційний процес та має свою складну й багатоелементну структуру. Для досягнення цілей допиту необхідно правильно обрати тактику його проведення, що зводиться до використання певних тактичних прийомів, які сприяють одержанню більш докладної і повної інформації.Автором проаналізовано, що у низці випадків неправдиві показання можуть бути пов’язані з обмовлянням або самообмовою. За підозри на обмовляння необхідно обов’язково виявити характер взаємостосунків, розбіжності інтересів. Так, якщо допитуваний викривається у брехні іншою особою, яка також є учасником провадження, то перш ніж використовувати ці показання, слід з’ясувати їхні стосунки: як вони познайомились, чи не було між ними неприязні, сварок, чи немає підстав для обмовляння. Якщо є, то слід поміркувати про доцільність пред’явлення цих показань, якщо ж скаже, що стосунки нормальні, то є менш імовірною заява про обмовляння. Аргументовано, що поширеним випадком неправди з боку підозрюваного є повідомлення про своє алібі. Після того як допитуваний заявив про своє алібі, слідчий повинен конкретизувати його просторово-часові характеристики. З цією метою на стадії постановки запитань під час проведення допиту слідчому доцільно запропонувати підозрюваному самостійно записати до протоколу показання про алібі, скласти схему свого маршруту із зазначенням певних місць та часу, коли він там перебував. Під час допиту застосовується такий тактичний прийом, як деталізація показань. Підозрюваний, який заявив заздалегідь непідготовлене неправдиве алібі, зазвичай не має часу та можливості детально продумувати свої показання щодо узгодженості в деталях.

The article raises the issue of using non-verbal means of communication to suspects, which allow the investigator in a non-verbal-communicative investigative situation during the interrogation of the suspect to quickly choose the most reasonable, correct direction of his procedural and tactical activities. Also, the non-verbal-communicative situation in its broadest sense allows the investigator to promptly solve tactical-diagnostic and partially procedural-dialectical tasks.The primary investigative search action is characterized as an interrogation, which means the information process and has its own complex and multi-element structure. To achieve the goals of the interrogation, it is necessary to correctly choose the tactics of its conduct, which is reduced to the use of certain tactics that contribute to obtaining more detailed and complete information.The author analyzes that in some cases, false testimony may be related to defamation or self-incrimination. Suspicion of slander is necessary to identify the nature of the relationship, differences of interest. Thus, if the interrogated person is exposed in a lie by another person who is also a participant in the proceedings, then before using these testimonies, it is necessary to find out their relationship: how they met, whether there was hostility between them, quarrels, whether there are grounds for objections. If so, consideration should be given to the appropriateness of presenting these testimonies, but if he says that the relationship is normal, then a statement of objection is less likelyIt is argued that a common case of untruth on the part of the suspect is a report of his alibi. After the interrogated has stated his alibi, the investigator must specify its spatio-temporal characteristics. To this end, at the stage of asking questions during the interrogation, the investigator should ask the suspect to write down the testimony of the alibi in the protocol, to make a diagram of his route indicating certain places and times when he was there. During the interrogation, such tactics as detailing the testimony are used. A suspect who has made an unprepared false alibi in advance usually does not have the time or ability to think through his or her testimony in detail.

В статье поднимается вопрос использования средств невербальной коммуникации к подозреваемым, которые дают возможность следователю в той или иной невербально-коммуникативной следственной ситуации во время допроса подозреваемого лица оперативно выбрать наиболее разумный, правильное направление его процессуальной и тактической деятельности. Также невербально-коммуникативная ситуация в широком ее понимании позволяет следователю оперативно решать тактико-диагностические и частично процессуально-диалектические задачи. Охарактеризованы такую ​​первоочередную следственную розыскную действие, как допрос, которая под собой разумеется процесс и имеет свою сложную и многоэтажную структуру. Для достижения целей допроса необходимо правильно выбрать тактику его проведения, что сводится к использованию определенных тактических приемов, которые способствуют получению более подробной и полной информации.Автором проанализированы, что в ряде случаев ложные показания могут быть связаны с очернения или самооговора. При подозрении на очернения необходимо обязательно выявить характер взаимоотношений, расхождения интересов. Так, если допрашиваемый разоблачается во лжи другим лицом, также является участником производства, то прежде чем использовать эти показания, следует выяснить их отношения: как они познакомились, не было между ними неприязни, ссор, нет оснований для очернения. Если есть, то следует подумать о целесообразности предъявления этих показаний, если скажет, что отношения нормальные, то есть менее вероятной заявление о очернения. Аргументировано, что распространенным случаем лжи со стороны подозреваемого имеются сообщения о своем алиби. После того как допрашиваемый заявил о своем алиби, следователь должен конкретизировать его пространственно-временные характеристики. С этой целью на стадии постановки вопросов во время допроса следователю целесообразно предложить подозреваемому самостоятельно записать в протокол показания об алиби, составить схему своего маршрута с указанием определенных мест и времени, когда он там. Во время допроса применяется такой тактический прием, как детализация показаний. Подозреваемый, который заявил заранее неподготовленное ложное алиби, обычно нет времени и возможности детально продумывать свои показания по согласованности в деталях.
Федорчук М. А. Особливості проведення допиту під час розслідування кримінальних правопорушень, пов’язаних із рейдерським захопленням / М. А. Федорчук // Актуальні проблеми держави і права : зб. наук. пр. Вип. 86 / редкол.: Г. I. Чанишева (голов. ред.) та ін. – Одеса : Гельветика, 2020. – С. 229-234.
Keywords: допит; тактичні прийоми; показання; невербальна комунікація; допитувані особи; досудове розслідування; interrogation; tactics; testimony; non-verbal communication; interrogated persons; pre-trial investigation; допрос; тактические приемы; показания; невербальная коммуникация; допрос особы; досудебное расследование; Research Subject Categories::LAW/JURISPRUDENCE