Примусове виконання рішень Європейського суду з прав людини за законодавством України - Мінченко, Дар'я Анатоліївна; Мінченко, Д. А.; Minchenko, Daria A. (Одеса : Видавничий дім «Гельветика», 2023)
Дана наукова стаття присвячена визначенню особливостей порядку примусового виконання рішень Європейського суду з прав людини в Україні. Стверджується, що примусовим виконанням рішення Європейського суду з прав людини слід вважати лише ту процедуру, до здійснення якої залучені органи державної виконавчої служби. Йдеться про випадки застосування таких заходів індивідуального характеру як стягнення відшкодування включно з пенею, нарахованою за період несвоєчасної оплати відшкодування, та покладення на державу рішенням Європейського суду з прав людини обов’язку виконати рішення національного суду. Обґрунтовано, що своєчасне подання стягувачем до державної виконавчої служби заяви про виплату відшкодування із зазначенням реквізитів банківського рахунка для перерахування коштів є необхідною складовою процедури виконання рішення ЄСПЛ. Зокрема, поведінка стягувача впливає на його право отримати пеню у разі несвоєчасної виплати йому державою грошової суми справедливої сатисфакції. Водночас, відзначено, що несвоєчасне повідомлення стягувачем реквізитів рахунку для сплати відшкодування не звільняє Міністерство юстиції України та Державну казначейську службу України від обов’язку своєчасної оплати грошових коштів. Просто такі кошти мають бути перераховані не на рахунок стягувача, а на рахунок державної виконавчої служби. Наголошується на тому, що особливістю примусового виконання рішень Європейського суду з прав людини порівняно з виконанням рішень національних судів є те, що ініціатива у відкритті виконавчого провадження належить боржнику, тобто державі. На державу покладаються й усі витрати, пов’язані з виконанням таких рішень. Зроблено висновок, що недолі- ком закріпленого законодавством України механізму примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини є відсутність у ньому примусових заходів як таких (накладення арешту на активи держави, примусова їх реалізація тощо), які спонукали б державні органи до більш активного та своєчасного виконання своїх обов’язків, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини та надавали б потерпілим особам більше можливостей для повного та своєчасного відновлення своїх порушених прав.

This research article is devoted to determining the specifics of the procedure for the enforcement of judgments of the European Court of Human Rights in Ukraine. The author argues that only the procedure involving the State Executive Service should be considered as the enforcement of a judgment of the European Court of Human Rights. This refers to the cases of application of such individual measures as recovery of compensation, including penalties accrued for the period of late payment of compensation, and imposition of an obligation on the State by a judgment of the European Court of Human Rights to execute a national court judgment. The author substantiates that timely submission by the claimant to the State Enforcement Service of an application for payment of compensation with the bank account details for transferring funds is a necessary component of the procedure for enforcement of the ECHR judgment. In particular, the behaviour of the claimant affects his right to receive a penalty in case of late payment of the amount of just satisfaction by the state. At the same time, it is noted that the failure of the claimant to timely notify the account details for payment of compensation does not relieve the Ministry of Justice of Ukraine and the State Treasury Service of Ukraine of the obligation to timely pay the funds. It is just that such funds should be transferred to the account of the state executive service rather than to the account of the recoverer. The author emphasises that the peculiarity of the enforcement of judgments of the European Court of Human Rights as compared to the enforcement of judgments of national courts is that the initiative to initiate enforcement proceedings belongs to the debtor, i.e. the State. The State also bears all costs associated with the enforcement of such judgments. The author concludes that the disadvantage of the mechanism of enforcement of judgments of the European Court of Human Rights enshrined in Ukrainian legislation is the absence of enforcement measures as such (seizure of the State’s assets, their forced sale, etc.) which would encourage the State authorities to more actively and timely fulfill their obligations established by the judgment of the European Court of Human Rights and provide victims with more opportunities for full and timely restoration of their violated rights.
Мінченко Д. А. Примусове виконання рішень Європейського суду з прав людини за законодавством України / Д. А. Мінченко // Юридичний вісник. – Одеса : Видавничий дім «Гельветика». – 2023, №3 – С. 165-172. DOI https://doi.org/10.32782/yuv.v3.2023.21. Режим доступу: https://hdl.handle.net/11300/26271
Keywords: міжнародне приватне право; судочинство; європейська конвенція; державний виконавець; справедлива сатисфакція; виконавче провадження; international private law; litigation; European Convention; state enforcement officer; just satisfaction; enforcement proceedings; Research Subject Categories::LAW/JURISPRUDENCE