Репрезентація політичних акторів у цифровому політичному дискурсі України у 2019 році: формальний аналіз - Стеблина, Наталія Олександрівна; Стеблина, Н. О.; Стеблина, Наталия Александровна; Steblyna, Nataliia O. (Одеса : Видавничий дім «Гельветика», 2020)
У статті здійснено формальний аналіз цифрового політичного дискурсу України за 2019 рік. Інформація збиралася за допомогою програми find_political_actors.py, написаної мовою Python. Усього було оброблено більше 21 тис. заголовків новин сайту «Українська правда». Формальний аналіз проводився за трьома показниками, як-от: диверсифікація, унікальність та збалансованість. Середній показник диверсифікації – 1,1, цей показник у 2019 році продовжує знижуватися порівняно з попередніми роками спостережень. Однак бачимо періоди більшої і меншої диверсифікації. У 2019 році вони збігаються з передвиборчою кампанією та виборами. Проте зміна влади не призводить до змін у дискурсі за цим показником. Середній показник унікальності – 17,7%. У 2019 році увага була зосереджена на тих самих політичних акторах. І відсоток унікальних політичних суб’єктів та інститутів знижується із часом. Водночас поява нових політичних акторів у 2019 році не призвела до зміни цього показника. Між показником диверсифікації й унікальності є негативна кореляція (−0,8). Отже, у періоди більшої диверсифікації дискурсу в ньому репрезентовані ті самі особи. Щодо збалансованості ЦПД, фіксуємо збільшення показника до 0,7, однак пізніше спостерігається зниження і стабілізація показника на рівні 0,25. За рейтингом згадуваності фіксуємо чітку, без коливань зміну уваги до президента в місяць переобрання, а також постійну зміну другої за популярністю позиції. Для дискурсу це може означати певний період невизначеності, коли за фігурою президента не стоять інші впливові постаті. Отримані результати означають, що в основному політичний текст містить згадку про одну особу, із часом діалогічність дискурсу зменшується. Окрім того, що в цифровому політичному дискурсі стає все менше діалогічності, взаємодія зводиться до тих самих акторів. Поступово зростає розрив між першою, найбільш впливовою та статусною позицією (зазвичай президент) та другою позицією в рейтингу згадуваності. За таких умов президент має певну монополію на присутність у дискурсі, а отже – на формування порядку денного.

В статье осуществлен формальный анализ цифрового политического дискурса Украины по 2019 год. Информация собиралась с помощью программы find_political_actors.py, написанной на языке Python. Всего было обработано более 21 тыс. заголовков новостей сайта «Украинская правда». Формальный анализ проводился по трем показателям, таким как: диверсификация, уникальность и сбалансированность. Средний показатель диверсификации - 1,1, этот показатель в 2019 году продолжает снижаться по сравнению с предыдущими годами наблюдений. Однако видим периоды большей и меньшей диверсификации. В 2019 году они совпадают с предвыборной кампанией и выборами. Однако изменение властей не приводит к изменениям в дискурсе по этому показателю. Средний показатель уникальности - 17,7%. В 2019 году внимание было сосредоточено на тех же политических актерах. И процент уникальных политических субъектов и институтов снижается со временем. В то же время появление новых политических актеров в 2019 году не привела к изменению этого показателя. Между показателем диверсификации и уникальности есть отрицательная корреляция (-0,8). Итак, в периоды большей диверсификации дискурса в нем представлены те же лица. По сбалансированности ГПД, фиксируем увеличение показателя до 0,7, однако позже наблюдается снижение и стабилизация показателя на уровне 0,25. По рейтингу упоминаемости фиксируем четкую, без колебаний смену внимания к президенту в месяц переизбрания, а также постоянное изменение второй по популярности позиции. Для дискурса это может означать определенный период неопределенности, когда за фигурой президента не стоят других влиятельных фигурах. Полученные результаты означают, что в основном политический текст содержит упоминание о одном лице, со временем диалогичность дискурса уменьшается. Кроме того, что в цифровом политическом дискурсе становится все меньше диалогичности, взаимодействие сводится к тем же актерам. Постепенно растет разрыв между первой, самой влиятельной и статусной позицией (обычно президент) и второй позицией в рейтинге упоминаемости. При таких условиях президент имеет определенную монополию на присутствие в дискурсе, а следовательно - на формирование повестки дня.

Formal analysis of Ukrainian digital political discourse in 2019 is conducted in the paper. Information was collected with Python program find_political_actors.py. More than 21 thousand headlines from a site “Ukrayins’ka pravda” were processed. Formal analysis was conducted with three indicators: diversification, uniqueness, balance. Diversification (average) is 1,1 and the indicator has been decreasing since 2005. However periods of larger/lower diversification are observed. In 2019 the periods are coincide with the pre-election campaign and the elections. And the change of political elites didn’t cause change in the discourse. Uniqueness (average) is – 17,7%. In 2019 the same political actors were in the spotlight. And, the percent of unique political subjects and institutions has been decreasing. Again, the emergence of new political actors didn’t change the indicator. There is negative correlation between the two indicators (−0,8). Thus, in the periods of large diversification the same figures are represented in the discourse. As for balance, the indicator in creased to 0,7 in April (presidential election), however, afterwards decreased and stabilized at the level 0,25. In the mentions rating clear change of attention to president (from Poroshenko to Zelensky) is fixed. However, the second position of the rating was changed constantly. It may be supposed, that the period of uncertainty was started, and there were no powerful figures except the president himself. The results of the research are as follows: a political text contain the one mention of one political actor, and the dialogue potential of the discourse has been decreasing. Moreover, the interrelations is concentrated around the same actors. And, the gap between the first, most powerful figure (president as a rule) and the second one in the mentions rating has been increasing. So, a president gets a monopoly of existence in the discourse, and therefore – forms the agenda.
Стеблина Н. О. Репрезентація політичних акторів у цифровому політичному дискурсі України у 2019 році: формальний аналіз / Н. О. Стеблина // Актуальні проблеми політики : зб. наук. пр. / редкол.: С. В. Ківалов (голов. редкол.), Л. І. Кормич (голов. ред.), І. М. Милосердна (відп. ред.) [та ін.] ; НУ «ОЮА», Південноукр. центр гендер. проблем. – Одеса : Видавничий дім «Гельветика», 2020. – Вип. 65. – С. 83-90.
Keywords: цифровий політичний дискурс; політична комунікація; Україна; вибори; формальний аналіз; цифровой политический дискурс; политическая коммуникация; Украина; выборы; формальный анализ; digital political discourse; political communication; Ukraine; elections; formal analysis; Research Subject Categories::SOCIAL SCIENCES::Social sciences::Political science