Поняття та функції державно-приватного партнерства - Поляков, Р. Б.; Poliakov, R. B. (Одеса : Гельветика, 2020)
Наукова стаття присвячена дослідженню поняття «державно-приватне партнерство», встановленню пропорційності ризиків та вигоди у державно-приватному партнерстві, доцільності використання даного типу співпраці й об’єктивності невдалих прикладів як свідчення про недоцільність використання державно-приватного партнерства. Автором досліджується історичний аспект зародження та виникнення державно-приватного партнерства. Розглядається поняття державно-приватного партнерства крізь призму національного та міжнародного законодавства. У результаті проведеного аналізу сучасної літератури щодо класифікації державно-приватного партнерства виокремлено його види за різними критеріями класифікації: за суб’єктним складом (одностороннє, багатостороннє); за рівнем виникнення та виконання (локаль-но-державне, загальнодержавне, міжнародне); за типом (концесійне, корпоративне, договірне). Наголошується, що виокремлення трьох типів державно-приватного партнерства доцільне, адже, хоча і кожен із типів буде ґрунтуватися на договорі, однак правовідносини, що виникатимуть у кожному типі, будуть відрізнятись, хоч і матимуть деякі спільні риси. Щодо регулювання державно-приватного партнерства на законодавчому рівні аргументується, що кожна держава на власний розсуд може ухвалити законодавчі акти, які будуть цілком або частково регулювати відносини, що пов’язані з державно-приватним партнерством. Такими актами можуть бути не тільки закони, які регулюють суспільні відносини пов’язані з державно-приватним партнерством, а й інші акти, які вдосконалюють законодавство або регулюють суспільні відносини, пов’язані з концесій-ними угодами. Також зазначено, що нині бракує міжнародної правової бази. Теперішня ситуація вимагає вдосконалення й уніфікації законодавства, що регулює державно-приватне партнерство в різних країнах. Обґрунтовано, що державно-приватне партнерство доцільно використовувати тоді, коли публічній стороні таке партнерство є вигіднішим, аніж використання альтернатив. Стверджується, що за допомогою державно-приватного партнерства, за правильного застосування, вигоду можуть отримати всі: і держава, і приватний партнер, і населення, яке в подальшому матиме змогу користуватись публічним об’єктом. Однак отримання вигоди можливе лише за умови правильного розрахунку.

The scientific article is devoted to the study of the concept of public-private partnership, establishing the proportionality of risks and benefits of public-private partnership, the feasibility of using this type of cooperation and the objectivity of unsuccessful examples, as evidence of the inexpediency of using public-private partnership. The author examines the historical aspect of the origin and emergence of public-private partnership. The concept of public-private partnership is considered through the prism of national and international law. Analyzing the modern literature on the classification of public-private partnership, its types are distinguished according to different criteria of classification: by subject composition (unilateral, multilateral); by level of origin and implementation (local-state, national, international); by type (concession, corporate, contractual). It is emphasized that the separation of the three types of public-private partnership is appropriate, because, although each of the types will be based on the contract, but the legal relationship that will arise for each type will be different, although they will have some common features. With regard to the regulation of public-private partnerships at the legislative level, it is argued that each state, at its discretion, can adopt legislation that will fully or partially regulate relations related to public-private partnerships. Such acts may be not only laws that fully regulate public relations related to public-private partnership, but also other acts that improve the legislation or regulate public relations related to concession agreements. However, it is noted that there is currently a lack of international legal framework. The current situation requires improvement and unification of the legislation governing public-private partnerships in different countries. It is justified that public-private partnership should be used in the case when the public site is more profitable than the use of alternatives. It is argued that with the help of public-private partnerships, if used properly, everyone can benefit: the State, the private partner, and the public, who will be able to use the public facility in the future. However, the benefit is possible only with correct calculation.

Научная статья посвящена исследованию понятия «государственно-частное партнерство», установлению пропорциональности рисков и выгоды в государственно-частном партнерстве, целесообразности использования данного типа сотрудничества и объективности неудачных примеров в доказательство о нецелесообразности использования государственно-частного партнерства. Автором исследуется исторический аспект зарождения и возникновения государственно-частного партнерства. Рассматривается понятие государственно-частного партнерства через призму национального и международного законодательства. В результате проведенного анализа современной литературы по классификации государственно-частного партнерства выделены его виды по различным критериям классификации: по субъектному составу (одностороннее, многостороннее) по уровню возникновения и исполнения (локально-государственное, общегосударственное, международное) по типу (концессионное, корпоративное, договорное). Отмечается, что выделение трех типов государственно-частного партнерства целесообразно, ведь, хотя и каждый из типов будет основываться на договоре, однако правоотношения, возникающие в каждом типе, будут отличаться, хотя и будут иметь некоторые общие черты. По регулированию государственно-частного партнерства на законодательном уровне аргументируется, что каждое государство по своему усмотрению может принять законодательные акты, которые будут полностью или частично регулировать отношения, связанные с государственно-частным партнерством. Такими актами могут быть не только законы, регулирующие общественные отношения связанные с государственно-частным партнерством, но и другие акты, которые совершенствуют законодательство или регулируют общественные отношения, связанные с концессионными соглашениями. Также отмечено, что сейчас не хватает международной правовой базы. Нынешняя ситуация требует совершенствования и унификации законодательства, регулирующего государственно-частное партнерство в разных странах. Обосновано, что государственно-частное партнерство целесообразно использовать тогда, когда публичной стороне такое партнерство является выгодным, чем использование альтернатив. Утверждается, что с помощью государственно-частного партнерства, при правильном применении, выгоду могут получить все: и государство, и частный партнер, и население, которое в дальнейшем иметь возможность пользоваться общественным объектом. Однако получение выгоды возможно лишь при условии правильного расчета.
Поляков Р. Б. Поняття та функції державно-приватного партнерства / Р. Б. Поляков // Актуальні проблеми держави і права : зб. наук. пр. Вип. 86 / редкол.: Г. I. Чанишева (голов. ред.) та ін. – Одеса : Гельветика, 2020. – С. 182-189.
Keywords: держава; державно-приватне партнерство; договір; концесія; підряд; state; public-private partnership; contract; concession; refit contrac; государство; государственно-частное партнерство; договор; концессия; подряд; Research Subject Categories::LAW/JURISPRUDENCE