Правочини відчуження об’єктів комунальної власності - Писаренко, Марина Олександрівна (Одеса, 2023)
Одним з напрямків розвитку незалежної України є створення власної економічної стратегії, що стало можливим, зокрема, завдяки переходу до саморегульованої ринкової економіки та розвитку місцевого самоврядування. Це включає в себе перехід від монополії державної власності до різноманітних форм власності та господарювання, реформу інвестиційного сектору в напрямі децентралізації, зменшення обсягу державних інвестицій та розширення можливостей для приватних капіталовкладень.

Враховуючи те, що комунальна власність є ключовим елементом у структурі матеріальної та фінансової основи місцевого самоврядування, лише планування та раціональне, найбільш економічно ефективне використання наявних об’єктів може мати наслідком отримання коштів до бюджету, розвитку економіки кожного конкретного регіону, що в сукупності буде сприяти розвитку економіки країни. Важливим є врахування особливостей регіону, як під час використання об’єктів комунальної власності, так і при їх відчуженні.

Способи відчуження об’єктів комунальної власності та правочини, які їх опосередковують, слід розглядати комплексно, аналізуючи у сукупності з особливостями суб’єктного та об’єктного складу таких правочинів. У учасників правовідносин можуть виникати певні проблеми, які пов’язані із недосконалістю законодавства, загрозами маніпуляцій, недостовірної інформації в реєстрах, корупційної складової, невчасного або неповного виконання вже укладеного договору тощо, що підсилює інтерес до аналізу правового регулювання правочинів відчуження об’єктів комунальної власності, вироблення загальних принципів, засад такого регулювання, використання новітніх технологій з метою ефективного управління комунальною власністю.

Дисертація є першим у вітчизняній науці цивільного права спеціальним комплексним дослідженням теоретичних та практичних проблем, що виникають при вчиненні правочинів відчуження об’єктів комунальної власності. У роботі теоретично узагальнено та запропоновано нове вирішення наукового завдання, яке полягає у формуванні теоретичних підходів, спрямованих на удосконалення механізму вчинення правочинів відчуження об’єктів комунальної власності.

В результаті проведеного дослідження стало можливим сформулювати окремі положення наукової новизни та зробити певні висновки.

Встановлено, що комунальна форма власності є одним з двох видів публічної форми власності і паралельно є основою існування та фінансової незалежності територіальної громади. Залежно від форми власності способи відчуження можна поділити на загальні та спеціальні, де до загальних способів відчуження відносимо відчуження об’єктів приватної форми власності, а до спеціальних – відчуження об’єктів публічної форми власності (зокрема, комунальної). Спеціальними є способи відчуження, коли має місце не просто передача майна від одного власника до іншого (як у випадку передачі об’єктів з приватної в приватну власність), а мають місце й публічні «процедури», тобто процедура відчуження має комплексний характер. В кожному конкретному випадку буде мати місце свій порядок дій та процедур, послідовне виконання яких в кінцевому підсумку буде мати наслідком відчуження об’єкту комунальної власності та виключення його з переліку таких об’єктів.

Наголошено на тому, що органи місцевого самоврядування мають досить широке коло повноважень в сфері розпорядження об’єктами комунальної власності, зокрема, й щодо способів відчуження таких об’єктів. Об’єкти комунальної власності тісно пов’язані з інтересами територіальної громади, а також держави, вони повинні пов’язуватися з відповідними напрямами соціально-економічного розвитку міста, що зумовлює багатофункціональність у використанні кожного конкретного об’єкта комунальної власності.

Аргументовано необхідність створення Єдиного реєстру комунального майна України з фінансуванням його створення та підтримки за рахунок коштів Державного бюджету, а також надання державних субвенцій територіальним громадам для впровадження на місцях Реєстру та первинне наповнення його інформацією.

Обґрунтовано перспективність і доцільність використання чату GPT при створенні Реєстру комунального майна територіальної громади України, в тому числі при обробці інформації, пов’язаної з реєстрами об’єктів права комунальної власності. Основними напрямками застосування чату GPT може стати: 1) автоматична обробка тексту (GPT може аналізувати та розуміти текстову інформацію, що стосується реєстру комунального майна, що дає можливість автоматично виділяти ключові слова, категорії, описи тощо); 2) пошук та фільтрація інформації (GPT може бути застосований під час: створення системи пошуку та фільтрації задля швидкого знаходження потрібних даних в реєстрі комунального майна; розпізнавання різних параметрів пошуку та виконання запитів до бази даних з метою отримання релевантної інформації); 3) генерація звітів та документів (GPT може бути використаний для автоматичної генерації звітів, документів або інших даних на основі інформації з реєстру комунального майна; для створення шаблонів звітів та документів, заповнення їх даними з реєстру); 4) аналіз та прогнозування (GPT може використовуватись для аналізу даних з реєстру комунального майна та прогнозування трендів; допомогти виявити взаємозв’язки між об’єктами комунальної власності, аналізувати ефективність використання майна, прогнозувати можливі зміни та ідентифікувати потенційні проблеми).

Запропоновано авторське розуміння категорії «правочин відчуження об’єктів комунальної власності» як дії, що опосередковує трансформацію комунальної форми власності, яка є також спеціальним способом такої трансформації, внаслідок якої об’єкт відчуження змінює форму власності з комунальної на приватну.

Встановлено існування досить великого розмаїття правочинів відчуження об’єктів комунальної власності, які можна поділити на відплатні та безвідплатні. В межах «відплатних» найбільш розповсюдженими об’єктами є «майно» та «земельні ділянки». До найбільш розповсюджених правочинів відчуження (як процесу переходу права власності на об’єкт з комунальної форми власності до іншої форми власності) відносимо: 1) приватизацію (що може бути здійснена шляхом продажу об’єктів (комунального майна) на аукціоні або викупу); 2) укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок внаслідок проведення земельних торгів або продажу «вище норми», що регулюється ЗК України; 3) безвідплатну передачу об’єкта комунальної власності (зокрема, це: передача земельної ділянки приватній особі в межах норм безвідплатної передачі (безвідплатна приватизація); приватизація житлового фонду).

Запропоновано окремо виділяти «квазі-правочини відчуження об’єктів комунальної власності», під яким розуміється спосіб переходу об’єктів комунальної власності в державну власність, тобто перехід відбувається в межах публічних форм власності; в даному випадку рішення ради є підставою передачі та зміни форми власності відповідного об’єкта. Це безвідплатна добровільна форма передачі об’єкта, яка може бути пов’язана із правовим режимом воєнного або надзвичайного стану, мати інші підстави.

Зроблено висновок про те, що органи місцевого самоврядування під час прийняття рішень щодо вчинення правочинів відчуження об’єктів комунальної власності повинні враховувати інтереси територіальної громади, адже органи місцевого самоврядування приймають рішення про розпорядження об’єктами комунальної власності як «представники власника» (відповідної територіальної громади).

Встановлено, що формування фінансових ресурсів для місцевого самоврядування вимагає нових підходів і методів, які визначають стратегію управління комунальною власністю з урахуванням особливостей кожного регіону; прийняття рішення про відчуження комунального майна має ґрунтуватися на конкретній системі планування й управління бюджетними коштами в середньостроковій та довгостроковій перспективі.

Аргументовано тезу про необхідність прийняття спеціального нормативно-правового акту, який би регулював питання щодо управління комунальною власністю в Україні, враховував новітні тенденції, пов’язані з цифровізацією, обмеженнями (типу таких які мали місце за пандемії), а також можливості якісного управління об’єктами комунальної власності під час воєнного стану; основними пріоритетами тут мають бути права і свободи громадян, їх забезпечення та захист.

Доведено необхідність систематизації підходів до відчуження об’єктів комунальної власності, враховуючи особливості регіону, де розташований відповідний об’єкт; створення не лише переліку об’єктів, які можуть бути відчужені, але й об’єднання їх з ідеями розвитку регіону, які можуть бути корисними для нових власників, спонукаючи останніх краще зрозуміти перспективи використання конкретного об’єкта вже на етапі планування його придбання.

Встановлено, що приватизація, перетворюючи комунальну власність на приватну, посилює конкурентність економічної сфери та сприяє виникненню збалансованого сполучення різних форм власності у державі. Зміна форми власності при приватизації не є самоціллю, відповідна форма управління таким майном спрямована на пошук, в першу чергу, власника, здатного забезпечити його ефективне використання, залучити інвестиції та виконати взяті на себе соціальні зобов’язання. Приватизація є ефективним інструментом реформування української економіки, адже дає можливість спростити роботу підприємств, звільнити їх від надмірного державного адміністрування, переходу до принципів ринкового господарювання, орієнтації виробництва на ринки товарів, праці, фінансів, цінних паперів тощо.

Зроблено висновок про те, що перспективним напрямком вдосконалення вчинення правочинів відплатного відчуження землі (як і майна) є необхідність подальшої діджиталізації процесів проведення тогрів, використання новітніх технологій, укладення договорів на базі смарт- контрактів.
Писаренко М. О. Правочини відчуження об’єктів комунальної власності : дис…доктора філос. / Писаренко, Марина Олександрівна ; Національний університет «Одеська юридична академія» – Одеса, 2023. – 247 с.
Keywords: Research Subject Categories::LAW/JURISPRUDENCE; правочин; договір; комунальна власність; приватна власність; державна власність; право власності; відчуження об’єктів комунальної власності; територіальна громада; органи місцевого самоврядування; договір купівлі-продажу; приватизація; торги; електронний правочин; реалізація права; цивільні правовідносини; deed; contract; communal property; private property; state property; property right; alienation of communal property objects; territorial community; local self-government bodies; sales contract; privatization; bidding; electronic transaction; implementation of law; civil legal relations